12

Platon var en svært innflytelsesrik gresk filosof som var født i Athen, år 427 f.v.t og døde i år 347 e.v.t, 80 år gammel. Platon startet sin karriere først som en tragediedikter, og etter sitt møte med Sokrates ble han så inspirert av Sokrates at han endte opp med å bli en filosof. Platon var eleven til Sokrates i hele 9 år og var sterkt påvirket av ham, men etter at Sokrates ble dømt til døden av de greske myndighetene for sine tanker reiste Platon og mange av hans elever ut av Athen i håp om å videreføre sin lærers filosofi. Platon grunnla det greske // Akademiet // hvor Aristoteles ble senere hans elev. Og begge var rasjonalister hvor de mente at den eneste måten å skaffe seg den sikreste kunnskapen var bare gjennom fornuften. Platons filosofiske verker ble skrevet i dialoger, og det var gjennom disse dialogene vi i ettertiden får vite mest om Sokrates’ tanker. I likhet med sin lærer og elev var alle tre imot og tok avstand fra det filosofiske synet som sofistene (greske vismenn) hadde. Sofistene mente at det ikke fantes noen allmenngyldige etisk-politiske normer. Som en filosof var Platon veldig opptatt av metafysikk og erkjennelsesteorien. Han var veldig opptatt av forholdet mellom det som er evig og uforanderlig i naturen, og det som er foranderlige og forgjengelig for menneskene og samfunnet. Til dette stilte han blant annet spørsmål om hva som ligger egentlig bak alt vi mennesker sanser og hva som egentlig finnes? Og hvordan mennesker kan gjenkjenne igjen det som er foranderlig, mens samtidig forblir det samme? Dette bygger dermed opp på // idelæren // til Platon. Som en rasjonalist skilte han derfor mellom to kunnskaper: · Mennesker kan ha // meninger //og // tro // om ting som er i endring som vi får kunnskap om gjennom sansene sine. · Mennesker kan ha // sikker // kunnskap om det som er evig og uforanderlig. Disse to ‘’atskilte kunnskapene’’ resulterer dermed til hans dualistisk filosofi, nemlig idelæren. Idelæren til Platon baseres først og fremst på en todeling av verden. Den ene delen er den fysiske verden som vi mennesker lever i der alt er foranderlig og forgjengelig. Mens den andre delen er en virkelighet bak den verden som mennesker kan sanse hvor alt er evig og uforanderlig, for eksempel sjelen.  []  []  T/N: Denne kilden kan stoles på. Fordi det er fra en relevant og troverdig side, og ikke noe fjås som har blitt skrevet av tullinger…  ** __ Immanuel Kant: __ ** Immanuel Kant var en tysk filosof, matematiker og fysiker som var født 22.april 1724 i Tyskland og døde 1.februar 1804. Han kom fra en kalvinistisk familie og vokste opp i en fattige kår, i motsetning til Platon som var fra en velstående familie. <span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 12pt; line-height: 115%;">Som filosof satte seg inn i Humes filosofi hvor han brukte hele 11 år på å finne frem til en slags sammensetning av rasjonalisme og empirisme og anså disse to retningene for å være feilaktige. For han mente at rasjonalistene fikk for langt i sin tro på hva fornuften kan bidra med, mens empiristene la for ensidig vekt på sanseerfaring. Han utga derfor sitt hovedverk i 1781 og kalte den for ‘’Kritik der Reinen Vernuft’’. <span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 12pt; line-height: 115%;">I likhet med Hume mente Kant at mennesker ikke kunne vite noe om virkeligheten, og at man i utgangspunktet må starte først med å finne ut hvordan sansene og bevisstheten funker. Dessuten så ‘’påstod’’ Kant at sikker kunnskap ikke er mulig på noe område, men han hevdet at all kunnskap må starte først med sansing og erfaring. Han mente også at sanseapparatene til menneskene kan ofte feiles og derfor kan vi aldri vite // noe om // hvordan virkeligheten egentlig er, men vi kan // bare vite // hvordan den ser ut for oss. Derfor kalte han den verden som mennesker aldri kan vite noe om for den nomenuelle verden, mens den verden som vi opplever og kan vite, kalte han for fenomenuelle verden.
 * __ Platon:   __ **